Louis Sclavis. Kuva: Arto Murtovaara
KONSERTTI | Ranskalaisklarinetisti Louis Sclavisin kvartetti lähes yllätti loistokkailla, jopa rouheasti svenganneilla tulkinnoillaan albumistaan Characters On A Wall.
Louis Sclavis Quartet G Livelab Tampereessa 3.10.2023. Louis Sclavis, klarinetit, Benjamin Moussay, piano, Sarah Murcia, kontrabasso, Christophe Lavergne, rummut.
Euroopan kärkimuusikoihin kuuluva, helmikuussa tasavuosia täyttänyt Louis Sclavis on vuodesta 2017 lähtien toimineen tuoreimman kvartettinsa kanssa 70-vuotisjuhlakiertueella Suomessa ja Baltiassa. Tiiviiseen turneeseen kuuluu 12 konserttia, joista Tampereen G Livelabin keikka oli toinen. Kiertue päättyy parin viikon päästä Vilnan jazzfestivaaleille.
Upea kvartetti soittaa musiikkia vuonna 2018 ilmestyneeltä albumiltaan Characters On A Wall (ECM), joka on Sclavisin 13. tälle yhtiölle. Sen sävellykset kumpuavat ranskalaisen katutaiteilijan Ernest Pignon–Ernestin väkevistä mustavalkoisista teoksista, joita hän teki Palestiinan Ramallahista aina Pariisiin.
Konseptiyhtyeitä ilmaisussaan käyttänyt Sclavis hyödynsi Pignonin kuvia jo Suomessakin 2000-luvun alussa vierailleen Napoli’s Walls -kvartetin musiikissa. Mutta ensimmäistä kertaa ECM-urallaan hän on kasannut klassisen jazz-kvartetin, jossa on puhallin, basso, piano ja rummut.
”Se tuntui uudelta minulle ja yhtye tuntui oikealta jazzyhtyeeltä kokoonpanoltaan, soinniltaan ja vuorovaikutukseltaan,” Sclavis on sanonut.
* *
Jo konsertin ensimmäisessä kappaleessa Darwich dans la ville yhtye svengaa upeasti, jopa yllättävän perinteisesti ottaen huomioon, että lauteilla on ranskalainen free jazz -yhtye. Illan mittaan hyvinkin voimakkaaksi ja dynaamiseksi rumpaliksi osoittautuva Christophe Lavergne suti upeasti ja taidokkaalla soolollaan heti luulot pois ottanut Sarah Murcia (s. 1976) rakensivat yhdessä pianisti Benjamin Moussain (s. 1979) kanssa aistikkaasti imevän grooven, joka kasvoi hiljalleen kliimaksiin melkein jokaisessa kappaleessa. Ei ihme, että Sclavis myhäili tyytyväisenä jo setin alkupäässä.
Elokuvaohjaaja Pier Paulo Pasolinille omistettu L’heure Pasolinissa Sclavis vaihtoi bassoklarinettiin. Moussay soittaa laulumaisen hienopiirteisen teeman upeasti pianolla. Tässä kappaleessa teema muuntuu kesken kaiken valssiksi, joka toi valistuneen ystäväni mieleen Pekka Pohjolan. Shadows and Lines alkaa hitaasti, mutta vaivihkaa kiihtyvä rytmi tempaa salakavalasti verevään svengiin, joissa rummut, basso ja piano piiskasivat yhtyeen upeaan lentoon. La dame de Martigues oli ilmeisesti se avaussetin pakollinen hidas hyvinkin visuaaliselta vaikuttavalla teemallaan. Tätäkin teemaa väritti Benjamin Moussay hyvin runsailla, rehevällä soolollaan.
Kaikilla soittajilla oli edessään nuotit, joista teemat soitettiin hyvinkin tarkkaan. Yhden kuuntelun perusteella levyn sinänsä upea materiaali kyllä jäi hyvinkin toiseksi, sillä loisteliaasti kuudessa vuodessa yhteen hitsautunut bändi kyllä teki intensiivistä, upeaa tulkintaa. Osin Lavergnen suoraviivaisen svengin ansiosta soitto tuntuu saavan ylimääräisen satsin rouheutta, joka tekee vain hyvää kokonaisuudelle.
* *
Sclavisia itseään on syystäkin kehuttu instrumenttinsa mestariksi, mutta kyllä tämä kvartetti on hänen paras instrumenttinsa.
Toisessa setissä yhtye soitti yhtä lailla neljä kappaletta sekä encoren vielä niiden jälkeen – tosin ne jäivät nimettömiksi, kun Sclavis ei enää muistanut esitellä niitä. Upealla, menevällä kakkosraidalla Sclavis itse soitti jälleen bassoklarinetilla loisteliaan, pitkän soolon ja kvartetti groovasi piukasti rakentaen siihen hurjan loppurutistuksen. Seuraavassa kappaleessa muutamaa väläystä lukuun ottamatta yhtyesoundiin uponnut Sarah Murcia vetäisi hienon soolon, ja vielä pidemmän, uljaasti laulavan tulkinnan melodiasta setin päättäneessä rapsakkatempoisessa biisissä.
Vahvasti svengannut rumpali Christophe Lavergne oli näkyvästi esillä toisessa setissä ja vetäisi todella järeän soolon setin viimeisessä kappaleessa, jossa yhtye suorastaan hartaudella pumppasi lopulta tunnelmaa ylös.
Kaiken kaikkiaan erinomaisen hieno konsertti! Tämä kannattaa kuulla livenä.
Arto Murtovaara
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Raahen rantajatseilla yleisö ja artistit kohtasivat – minireportaasi heinäkuun lopun festivaalista
TUOKIOKUVA | Kulttuuritoimituksen minireportaasi kulttuuritapahtumasta, pienestä tai isosta. Marita Nyrhinen viihtyi Raahen Rantajatseilla.
Tampere Cappella ja Bravade-nokkahuilukvartetti viimeistelivät korkeatasoisen Tampereen Wanhankaupungin juhlan
FESTIVAALI | Finlaysonin kirkon lauantai-illan konsertti maalasi musiikin ja kirjetekstien myötä yleisön keskelle Pariisin tunnelmaa. Aleksanterin kirkossa soivat nokkahuilut.
Välitön Helena Juntunen ihastutti G Livelabissa – Tampereen kolmas Wanhankaupungin juhla käynnistyi räväkästi
FESTIVAALI | Sopraanon salattu elämä avautui kutkuttavasti, kun Helena Juntunen laittoi kuulijat polvilleen Tampereen G Livelabissa perjantai-iltana.
Olen valmis huutamaan: ”Tätä lisää! Tahdon koko Jenufa-oopperan!” – Karita Mattila ja Prahan oopperan orkesteri Olavinlinnassa
KONSERTTI | Keskiviikon konsertissa soivat Dvořák, Smetana ja Janáček. Tuntuu, ettei Savonlinnan Oopperajuhlilla ollut tähän mennessä näin koskettavaa hetkeä koettukaan.