Kuvat: Crime Time / Docendo
KIRJAT | Marko Kilpi ei tuhlaa aikaa kertaukseen Undertaker-sarjan viidennessä osassa. Ellei edellisiä osia ole lukenut tai ne eivät ole jättäneet pysyviä muistijälkiä, ei Kuolemanpelosta ymmärrä mitään.
ARVOSTELU
Marko Kilpi: Undertaker – Kuolemanpelko
- Crime Time, 2021.
- 347 sivua.
- Äänikirjan lukija: Aku Laitinen
Dekkarisarjojen rasitteena on usein se kohta, jossa kirjailija haluaa kerrata tapahtumia ja henkilöitä niin, että uuden osan ilmestyttyä muistetaan, ketkä ovat päähenkilöitä, millainen on heidän historiansa, mitä on tapahtunut. Parhaassa tapauksessa uusi lukija voi hypätä kyytiin kesken sarjan ja ymmärtää aiempia osia lukemattakin, missä ollaan.
Toisinaan kertaukset katkaisevat kerrontaa ikävästi, mutta eivät esimerkiksi Leena Lehtolaisen Maria Kalliot tai Sofie Sarenbrantin Emma Sköldit kiinnostaisi niin paljon, elleivät kirjailijat osaisi kertoa myös takautuvista asioista koukuttavasti.
Marko Kilpi ei kertaukseen tuhlaa aikaa Undertaker-sarjan viidennessäkään osassa. Kuolemanpelko (Crime Time, 2021) jatkaa siitä, mihin edellinen osa jäi. Ellei edellisiä osia ole lukenut tai ne eivät ole jättäneet pysyviä muistijälkiä, ei tästä osasta ymmärrä mitään.
Finlandia-ehdokkaaksikin päässeen Kilven dekkareissa on varma ote, jonka voi saada ainoastaan, jos osaa aiheensa – kun osaa poliisityön, kuten Kilpi, ammatiltaan poliisi. Sellaisessa osaavassa otteessa lukijan saa helposti mukaansa ja uskomaan vähän villeimpiinikin kuvioihin, mutta mitä pidemmälle Undertaker-sarja etenee, sitä hurjemmaksi meno käy. Kilpi osaa rakentaa jännitystarinaa, kuvata henkilöitään ja heidän välisiä suhteitaan, mutta tapahtumat muuttuvat koko ajan suuremmiksi ja lopulta liian suuriksi.
Ymmärsin vielä järjestäytyneen rikollisuuden keskinäiset välienselvittelyt, vaikka niissäkin ammuttiin varsin mielikuvituksellisella asearsenaalilla, mutta ydinpommi Helsingissä ei enää ollut uskottavaa ainakaan tämän kirjasarjan roolihenkilöiden aikaansaannokseksi. Pommi räjähti edellisessä osassa, mutta uusimmassa osassa tuota räjähdystä edelleen selvitetään.
Undertaker-sarjan päähenkilö on sujuvapuheinen hurmuri ja järjestäytyneen rikollisuuden kylmä, julma ja laskelmoiva ammattilainen Jarmo Kivi, joka hoitelee hämärähommiaan hautaustoimistossa empaattisen naamionsa takaa. Hän osaa kohdata surevat ja on myös moitteeton perheenisä; monella lailla mies, josta ei vähällä keksisi mitään ikävää sanottavaa. Kiven pauloihin joko lankeaa tai pakotetaan yksi jos toinenkin tyyppi. Heistä tulee osa rikollista toimintaa, ja lukijan pitäisi muistaa koko tämä kaarti edellisistä osista.
Välillä tekstiä rasittavat turhan mahtipontiset filosofiset pohdiskelut hyvästä ja pahasta, rikoksista ja rangaistuksista, rikollisuuden synnystä ja siitä, miten yhteiskunta voitaisiin korjata kuntoon. Tämä puoli tulee epäilemättä tekstiin poliitikko Kilveltä, kokoomuksen kansanedustajalta.
Ilmeisesti vielä on mahdollisuus korjata asiat. Kuolemanpelon lopusta saa sellaisen käsityksen, että ei tämä vielä tässä ollut.
Leena Reikko
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Sirpa Pääkkösen pohjalaiskirja sisältää totista historiaa ja kevyttä tarinointia
KIRJAT | Pohjalaisuudesta monelle tulevat mieleen jussipaidat, helavyöt, Juha Mieto ja tietysti lakeudet. Nämä kaikki ja paljon muuta mainitaan myös Sirpa Pääkkösen teoksessa.
Mitä tapahtuu, kun luontosuhde murtuu? Arviossa Siiri Enorannan Keuhkopuiden uni
KIRJAT | Fantasian ja barokin yhdistyessä piirtyvät peruukeissaan esiin siivelliset puuihmiset, jotka ovat menettäneet kykynsä lentää.
Juuri nyt on oikea aika lukea masentavia totuuksia EU-johtaja Orbánista – arviossa Unkarilaisen autoritarismin nousu
KIRJAT | Unkarin pitkä ja vaiherikas historia on otollinen kasvualusta yksinvaltiudelle, ilmenee tutkija Heino Nyyssösen ajankohtaisesta tietoteoksesta.
Käsi ylös – kuka haluaa elää ikuisesti? Tiina Raevaara käsittelee tietoteoksessaan ikuisen nuoruuden ja kuolemattomuuden tavoittelua
KIRJAT | ”Mitä sellaista toivomme pitkän elämän meille tuovan, mitä meillä ei ole jo nyt? Ja jos kerran tiedämme, millaista elämää haluamme elää, miksi emme elä sitä jo nyt?”