Sandra Hüller. Kuva: Future Film
ELOKUVA | Justine Trietin elokuvan jokainen päähenkilö saa katsojan uskomaan tai epäilemään tapahtumia ja sanomisia. Katsoja asettuu väistämättä valamiehistöksi.
”Rauhallisen kerronnan sisään mahtuu kaikki ja samalla epävarmuus siitä, olisiko päätös voinut olla toinen”
ARVOSTELU
Putoamisen anatomia
- Ohjaus ja käsikirjoitus: Justine Triet
- Käsikirjoitus: Arthur Harari
- Pääosissa: Sandra Hüller, Swann Arlaud, Milo Machado Graner, Samuel Theis
- Ensi-ilta: 19.2.2024
Idyllisessä vuoristomajassa Ranskan Alpeilla asuu kirjailija Sandra, kirjoittava remonttimies Samuel ja näkövammainen poika Daniel. Vanhemmat tapasivat Berliinissä, asuivat Lontoossa ja muuttivat Ranskaan, Samuelin kotikonnuille. Sandra on syntyjään saksalainen.
Alkukohtauksessa Sandraa haastatellaan kirjailijana. Kesken haastattelun aviomies laittaa yläkerrassa musiikin soimaan kovalla volyymilla – steelpan-version räppäri 50 Centin hitistä P.I.M.P. Tieto käy ilmi tulevassa oikeudenkäynnissä. Nuorten toimittajanaisen hämmästykseksi Sandra ei käy pyytämässä miestään laittamaan musiikkia hiljemmalle. Toimittaja ei pysty haastatteluun. Sandra sopii hänen kanssaan tapaamisen myöhemmin Grenoblessa.
Poika Daniel kuulee vanhempiensa keskustelun, mahdollisen riitelyn ja lähtee kävelylle. Perheen vanha koira ohjaa häntä kävelyretkillä. Palatessaan kotiin Daniel löytää isänsä makaamassa verisenä pihalla.
Onko isä hypännyt vai onko hänet pudotettu? Onko äiti syyllinen?
Sivistyneen hillitty, mutta samalla piinaavan jännittynyt tunnelma jatkuu oikeuteen ja edelleen kotioloihin. Keskustelu perheen aikaisemmista tapahtumista ja parisuhteen tilasta ovat erityisesti mielenkiinnon kohteena. Oikeudessa kaikilla on mielipide Sandrasta ja hänen käytöksestään, jopa hänen puolustusasianajallaan Vincentillä.
Daniel vammautui perheen asuessa Lontoossa. Samuel unohti hakea poikansa koulusta kotiin; tapahtui onnettomuus, jossa auto töytäisi Danielia ja vammautti tämän silmähermoja.
Tapahtuma on tragedia molemmille vanhemmille. Isä syyllistää itseään ja äiti hetken aikaa isää.
Daniel näkee oikeudenkäynnin aikana väläyksittäin miettimiään, kuvittelemiaan kuvia. Hän on oikeuden määräyksestä kotona sosiaalityöntekijän kanssa, vaikka äiti on paikalla. Äiti ja poika eivät saa keskustella tapahtumasta.
Kommentit oikeudessa ovat välillä hyvin rankkoja äitiä ja isääkin kohtaan. Tekikö Samuel itsemurhan, johon hänen taustassaan väitetään olevan viitteitä? Hitaasti käydään läpi kaikki mitä tapahtui, mitä ehkä tapahtui ja valehteleeko Sandra.
Oikeuskuulustelun yhteydessä Sanrda pääsee vihdoin kertomaan oman tarinansa ja näkökulmansa tapahtumiin, uusiin ja vanhoihin. Hänen kommenttinsa ovat älykkäitä, vakuuttavia ja jopa feministisiä.
![anatomie d une chute 12 c lesfilmspelleas lesfilmsdepierre](https://kulttuuritoimitus.fi/wp-content/uploads/anatomie_d_une_chute_12__c__lesfilmspelleas_lesfilmsdepierre.jpeg)
Kuva: Future Film
Elokuvan jokainen päähenkilö saa katsojan uskomaan tai epäilemään tapahtumia ja sanomisia. Katsoja asettuu väistämättä valamiehistöksi.
Ohjaaja Justine Triet käsittelee aihetta mestarillisesti. Alun pinnallisuudesta päädytään vahvoihin ajatuksiin, selityksiin ja päätöksiin. Rauhallisen kerronnan sisään mahtuu kaikki ja samalla epävarmuus siitä, olisiko päätös voinut olla toinen. Loppu on nerokas.
Sandra Hüller on monipuolinen näyttelijä, joka on näytellyt niin teatterissa, elokuvissa kuin tv-sarjoissa. Hänellä on repertuaarissaan pieniä elkeitä, joilla hän pystyy välittämään suuriakin tunteita. Hüller on melkein joka kuvassa koko elokuvan ajan.
Danielin roolissa nähdään Milo Machado Graner vihdoinkin, jolla on tulevaisuutta näyttelijän ammatissa. Swann Aralud näyttää puolustusasianajaja Vincentin roolissa realismin. Vincent on se, joka kertoo, että oikeudessa ei etsitä totuutta vaan pyritään siihen, että syytetty saadaan näyttämään syyttömältä.
Maija Kääntä
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Köyhyyden kauhuja, kurjuutta ja kaameutta upeasti kuvattuina – arviossa The Girl With the Needle
ELOKUVA | Edes Grimmin veljekset eivät olisi keksineet tällaista kauheaa satua, jossa hirviö elää ihmisten keskellä kirkkaassa päivänvalossa.
Rakastuneen ja totisen karvalakkipäisen miehen muotokuva – arviossa Mielensäpahoittajan rakkaustarina
ELOKUVA | Mika Kaurismäen ohjaama toinen Mielensäpahoittaja-elokuva on helposti nautittavaa viihdettä, joka tarjoaa välillä myös pieniä yllätyksiä.
Nuoruuden seikkailu ja vanhuuden tunnustukset – arviossa ensi-iltaelokuva Päivät kuin unta
ELOKUVA | Mika Kiiskisen ensi-iltaelokuva Päivät kuin unta on kuvaus sattumista ihmisen elämässä.
Visuaalisesti sykähdyttävän upea The Peasants -elokuva tulvii synkkyyttä, ahdistusta ja melodraamaa
ELOKUVA | Kokonaan käsinmaalattu Talonpoikia on visuaalisesti vielä tekijöidensä edellistä, Loving Vincentiäkin upeampi.