Kuva: Netflix
TELEVISIO | Suosio on kova juttu high schoolissa. Kaverukset Erika ja Gia haluavat lähteä koulusta niin, että heidät muistetaan – mutta kuinka tulla muistetuksi, kun Erika yllättäen heittää henkensä. Siinäpä pulma!
”Boo, Bitch on hyvin itsetietoinen ja täynnä high school -kliseitä, mutta myös ihastuttavan värikkäitä ja omituisia hahmoja.”
High school -sarjoja on nähty, hyvin monenlaisin virityksin. Boo, Bitch kulkee tuttuja kuvioita: keskiössä on kysymys siitä, ketkä ovat suosittuja ja ketkä eivät.
Heti ensimmäisessä jaksossa sarja potkaisee kuitenkin tuttuihin käänteisiin oman kierteensä. Pääpari Erika (Lana Condor) ja Gia (Zoe Colletti) ovat parhaat ystävykset ja näkymättömiä ja epäsuosittuja high schoolissa. He päättävät saada vähän nimeä ja huomiota osakseen ennen valmistumistaan ja osallistuvat bileisiin. Bileiden jälkeen herätään kaameassa kankkusessa ja pohditaan, mitäs illalla kävikään.
No kävihän sitä: tytöt olivat kävelemässä kotiin bileistä, kun auto ajoi heitä kohti, törmäsi hirveen ja bäng, Erikan ruumis lojuu tienposkessa hirvenruhon alla. Erika on siis hyvin vahvasti kuollut. Hups!
Tästä lähtee pelastusoperaatio, jossa Erikan ja Gian on saatava selville Erikan elämän keskeneräinen asia ja siten syy Erikan kummittelulle. Asiaan on saatava ratkaisu ennen kuin Erikan sielu juuttuu ikiajoiksi johonkin inhottavaan limboon.
Tähän kaikkeen liittyy tietysti vain ja ainoastaan high school -draamailua, poikaystäviä, tanssiaisia, bileitä, ystäviä, vihollisia, frenemyjä, somemainetta ja muuta sen sellaista, jota ajetaan täyttä päätä turbovaihteella. Sarjan jaksot ovat napakan mittaisia, 21–26 minuuttia, ja koko kahdeksan jakson kausi kestää alle 3,5 tuntia. Näitä katselee siis helposti useamman illassa ja koko sarjan parina iltana – tai vaikka kertaistumalla, jos oikein innostuu.
Kriitikot eivät ole Boo, Bitchille liiemmin lämmenneet. Yllätyin tästä hitusen, kun tätä kirjoittaessani katselin, mitä sarjasta on muuten pidetty. Meillä tästä nimittäin piti koko perhe. Jos sarjan kuvioita oikein kriittisesti tarkastelee, niin joo, onhan juonessa hirvenmentäviä aukkoja – niin kuin vaikka se, miten tien poskessa voi olla hirvenraato ja sen alla teinitytön ruumis, eikä asia kiinnosta ketään kuukauteen. Mutta vähät niistä: jos katsot tätä sarjaa odottaen uskottavaa ja hyvin perusteltua vedenpitävää juonta, olet täysin väärällä asialla aivan väärässä paikassa.
Boo, Bitch onkin riemukasta sekoilua. Erikan nousu ja tuho on toki kaavamainen, mutta sitäkin viihdyttävämpi – ja myös todella tuskaista katseltavaa, kun suosio ja somemaine nousevat oikein kunnolla tyttöparan päähän.
Boo, Bitch on monin tavoin hyperaktiivinen sarja. Siinä se on mukavan nykyaikainen, eikä sen parissa tarvitse sietää tylsiä hetkiä. Sarja on hyvin itsetietoinen ja täynnä high school -kliseitä, mutta myös ihastuttavan värikkäitä ja omituisia hahmoja.
Boo, Bitch ilmestyi Netflixiin heinäkuussa 2022. Sarjan ovat kehitelleet Lauren Iungerich, Erin Ehrlich, Tim Schauer ja Kuba Soltysiak. Iungerich on luonut vuosina 2011–2016 pyörineen teinidraama Awkwardin MTV:lle. Pääroolissa esiintyvä Lana Condor on nähty X-Men: Apocalypse –leffassa Jubileen roolissa ja hän nousi maineeseen To All the Boys -sarjan pääosassa Lara Jean Coveyna. Zoe Colletti tunnetaan pääroolistaan Scary Stories to Tell in the Dark -leffassa.
Mikko Saari
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Tylsästi kunniaväkivallasta – arviossa norjalainen dokumenttisarja Kunnia
TELEVISIO | Norjalaisessa dokumenttisarjassa kerrotaan niin sanotusta kunniaväkivallasta, jonka uhreiksi joutuvat useimmiten maahanmuuttajataustaiset naiset.
Kantri soi ja veri lentää – Jonathan Nolanin Fallout-tv-sarja on sukua Speden hiekkakuoppalänkkäreille
TELEVISIO | Fallout-tv-sarja on kepeää tieteisseikkailua, jossa elävät kuolleet ja haarniskoidut ristiritarit mahtuvat sulassa sovussa samaan tarinaan.
Neljä jaksoa laadukasta brittijännitystä – arviossa Koodinimi kuusi neljä
TELEVISIO | Skotlantiin sijoittuvan sarjan juoni keskittyy rikoskonstaapelin ja tämän vaimon tyttären Olivian katoamiseen. Pian siepataan toinenkin tyttö, oikeusministerin tytär.
Ruotsalainen Painkiller-sarja näyttää maan pitkän historian monikulttuurisena maana
TELEVISIO | Riemastuttavat päähenkilöt, ensiluokkaisen hyvät näyttelijät ja omintakeinen huumori ovat ruotsalaisen Painkiller-sarjan tukijalat.