Marguerite (Ella Rumpf) käyttää laskutaitojaan mahjong-peleissä. Kuva: Michaël Crotto / TS Productions
ELOKUVA | Huippulahjakkaan matematiikanopiskelijan elämä ottaa yhdestä virheestä uuden suunnan kasvukertomuksessa Margueriten teoreema.
”Ella Rumpf kantaa pääosahahmonsa nuhjuisia fleece-takkeja kuin olisi syntynyt niihin.”
ARVOSTELU
Margueriten teoreema
- Ohjaus: Anna Novion
- Pääosissa: Ella Rumpf, Julien Frison, Jean-Pierre Darroussin, Sonia Bonny, Clotilde Courau
- Ensi-ilta: 3.5.2024
Riemannin hypoteesi, Fermat’n lause, Goldbachin konjektuuri: matemaattisia teorioita viskellään tässä elokuvassa kuin serpentiiniä vappuna.
Margueriten teoreema on kuitenkin helppoa katsottavaa. Nuoren naisen kasvukertomus on sitä lajia, joka houkuttelee katsomaan itseään feministishenkisenä vapautumiskertomuksena.
Tosiasiassa elokuva on pohjimmiltaan kertomus kasvamisesta ja myöhään tapahtuvasta henkisestä kypsymisestä. Nuori nainen, Marguerite Hoffman (Ella Rumpf), opiskelee pariisilaisessa eliittikoulussa, École Normale Supériuressa, jossa on yliopistotasoisia opintoja ja tutkintojakin. Hän on yksinäinen lahjakkuus, jonka älykkyys ei tee hänestä suosittua. Ystäviä hänellä ei ole.
Yksinhuoltajan lapsena ja stipendiaattiopiskelijana hänen on kaiken aikaa todistettava pärjäämisensä ja menestyttävä opinnoissaan, sillä elokuva näyttää matematiikan kilpailulajina, jossa pärjätäkseen on oltava tuhannesti parempi kuin muut.
* *
Kun tulee Margueriten suuri päivä, hänen olisi koko vuosikurssinsa ja opettajansa edessä todistettava väitöskirjatasoista osaamistaan. Hänen matemaattisesta todistelustaan löydetään kuitenkin virhe, joka tekee tyhjäksi vuosien työn, ja tultuaan julkisesti nöyryytetyksi Marguerite poistuu luentosalista palaamatta enää matematiikan opintoihinsa.
Marguerite syyttää professoriaan, Laurent Werneriä (Jean-Pierre Darroussin), joka ei tarkistanut laskelmia juuri silloin kun Marguerite sitä pyysi. Elokuvan katsominen on kuin oppitunti kipeää tekevästä kasvamisesta vastuuseen omasta elämästä.
* *
Koko ikänsä matematiikalle omistautunut Marguerite on totinen puurtaja, joka ei koskaan naura, vaan pyrkii työssään ja harrastuksessaan eli matematiikassa täydellisyyteen. Muuta elämää hänellä ei ole ollutkaan, ja juuri siihen hän saa mahdollisuuden paiskatessaan luentosalin oven kiinni. Sitä myötä hän tulee tutustuneeksi Noa-nimiseen tanssijaan (Sonia Bonny), jolle fyysisyys on älyllisiä probleemoja tärkeämpää.
Ruotsalais-ranskalaisen Anna Novionin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva kävisi kaavamaisuudessaan tylsäksi katsella, elleivät näyttelijät olisi niin hyviä kuin ovat. Ella Rumpf kantaa pääosahahmonsa nuhjuisia fleece-takkeja kuin olisi syntynyt niihin.
![LTDM Photogramme 00195345](https://kulttuuritoimitus.fi/wp-content/uploads/LTDM_Photogramme_00195345.jpeg)
Tasavertaisten matematiikkalahjakkuuksien tavatessa Lucas Savellin (Julien Frison) ja Margueriten (Ella Rumpf) laskutoimitukset alkavat luistaa. Kuva: Michaël Crotto / TS Productions
* *
Jean-Pierre Darroussin yhdistää asiallisuutta opettavan professorin hahmoonsa intensiivisyyttä ja hyväntahtoista huolta. Julien Frison esittää Margueriten vuosikurssin ärsyttävän älykästä nuorta miestä Lucas Savellia soveliaan nokkavasti.
Marguerite on huippulahjakas yhdellä kapealla alueella, mutta varsin tollo muilla elämänalueilla. Hän on tyypillinen koko ikänsä ylistystä ja hyväksyntää saanut lahjakas lapsi, jonka vauhti tyssähtää hänen tajuttuaan, ettei hän olekaan niin täydellinen kuin on koko ajan uskonut olevansa, ja että hän voi tehdä virheitäkin. Muuten elokuvaa voisi katsoa kivana kasvukertomuksena, ellei siihen olisi tuotu sellaista ranskalaiselokuvalle periaatteessa vierasta Hollywood-kliseiden kasaumaa kuin nyt on.
Antti Selkokari
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Köyhyyden kauhuja, kurjuutta ja kaameutta upeasti kuvattuina – arviossa The Girl With the Needle
ELOKUVA | Edes Grimmin veljekset eivät olisi keksineet tällaista kauheaa satua, jossa hirviö elää ihmisten keskellä kirkkaassa päivänvalossa.
Rakastuneen ja totisen karvalakkipäisen miehen muotokuva – arviossa Mielensäpahoittajan rakkaustarina
ELOKUVA | Mika Kaurismäen ohjaama toinen Mielensäpahoittaja-elokuva on helposti nautittavaa viihdettä, joka tarjoaa välillä myös pieniä yllätyksiä.
Nuoruuden seikkailu ja vanhuuden tunnustukset – arviossa ensi-iltaelokuva Päivät kuin unta
ELOKUVA | Mika Kiiskisen ensi-iltaelokuva Päivät kuin unta on kuvaus sattumista ihmisen elämässä.
Visuaalisesti sykähdyttävän upea The Peasants -elokuva tulvii synkkyyttä, ahdistusta ja melodraamaa
ELOKUVA | Kokonaan käsinmaalattu Talonpoikia on visuaalisesti vielä tekijöidensä edellistä, Loving Vincentiäkin upeampi.