Kuva: HBO
TELEVISIO | HBO:n hyviä tapoja rikkovassa The Righteous Gemstones -tv-sarjassa keski-ikäiset perheenjäsenet illistelevät toisilleen kuin mitkäkin pikkulapset.
”Gemstonet järjestävät joka sunnuntai rukouksia, laulua ja stand-upia sisältävän show’n. On kuin Elvis esiintyisi omassa lähikirkossa.”
Saarnaajaperheen keski-ikäiset jälkikasvut illistelevät ruokapöydässä keskisormi pystyssä kuin viisivuotiaat. Muutenkin heidän olemuksensa on enemmänkin kuin gangstereilla tai showdiivoilla. Koko suku on niin rivosuinen, että paatuneinkin härskien vitsien ystävä katsoo sarjaa korvat punaisina.
Rahalla ja omaisuudellaan leveilevät Gemstonet järjestävät joka sunnuntai rukouksia, laulua ja stand-upia sisältävän show’n. On kuin Elvis esiintyisi omassa lähikirkossa. Kukin saa itse määrittää pääsylippujen hinnan kolehtilautaselle – ellei sitten halua eturivin paikoille, ne ovat lisämaksullisia.
Sarjan pilkkakirves ei osu uskontoon eikä uskoviin, vaan toisten uskolla röyhkeästi rahaa tekeviin, ahneisiin televisiosaarnaajiin, herkkäuskoisiin tolvanoihin, jotka luulevat voivansa ostaa kaiken valmiina, sekä aseet kourassa Messiaan uutta tulemista odottaviin survivalisteihin.
* *
HBO Maxin The Righteous Gemstones -tv-sarjan on luonut koomikko Danny McBride, joka esittää perheen vanhinta poikaa Jesseä. Sarja rakentuu samankaltaiselle idealle kuin McBriden aiempi tv-sarja Vice Principals (2016–2017): etsitään mahdollisimman konservatiivinen tapahtumaympäristö (Vice Principalsissa koulu, The Righteous Gemstonesissa kirkko), ja sijoitetaan sinne äärimmäisen vallanhimoiset, väkivaltaiset ja huonokäytöksiset hahmot.
Vanhurskaiden Gemstonien maailmassa kiroileminen, juopottelu ja jopa tappaminen ovat ihan ok, mutta auta armias jos joku sattuu edes ajattelemaan irtosuhdetta. Tuomio on välitön ja ankara.
* *
Sarjan budjetti on mittava. Se näkyy lavastuksessa ja törkyrikkaiden maailman ja elämäntapojen kuvauksessa. Ajoneuvot ja huonekalut jyrätään monsteriautolla päreiksi ihan vain iltapäivän ratoksi, ja hyväosaiset löhöilevät uskonnollisella kitschillä kuorrutetussa lomakeskuksessa.
Onneksi rahaa on satsattu myös vitseihin, eikä kaikkea ole upotettu pelkkään visuaaliseen ilmeeseen. Komedian vitsi rakentuu esittelystä, syventämisestä ja kliimaksista, ja joskus se saatetaan kuorruttaa topperilla, joka alleviivaa vitsiä, tai pallottaa sen vielä kerran takaisin. Yleensä tv-sarjoissa topperi saattaa olla hassu ilme tai rivo ele, mutta The Righteous Gemstonesissa se voi esimerkiksi olla auton perävaunu joka kaatuu mutkassa, ja levittää käärmeöljyt pitkin parkkipaikkaa.
The Righteous Gemstonesin teema käsittelee miehen roolia. Mitä on olla mies, ja millaisia paineita yhteisö ja yhteiskunta miehelle asettaa. Koska sarja kertoo miehistä, siinä vilisee pippeleitä ja miehisiä kankkuja, mutta ei juurikaan alastomia naisia. Tämäkin on raikas poikkeus HBO-perinteeseen.
* *
Gemstonesien perhe on tuuliajolla äidin kuoleman jälkeen. Saarnaaja-isä Eli (John Goodman) etsii itselleen suuntaa, samoin tekevät hänen lapsensa. Miehet luulevat olevansa kontrollissa, mutta oikeasti heitä johtavat naiset.
Jesse (mikä mainio nimi saarnaajan vanhimmalle pojalle) on alfauros, tai sellaiseksi hän ainakin itsensä kuvittelee. Jesse on pahasti eksyksissä itsensä ja itsetuntonsa kanssa, ja tuntee helposti itsensä uhatuksi niin sisarustensa kuin vaimonsakin suunnalta.
Uskonnollisessa yhteisössä naisen rooli on kapea. Yhteisö tuuppaa väkisin syrjään sellaiset, jotka eivät halua olla nöyriä ja alistuvia, ja alati myötäillä aviomiehensä päätöksiä. Asian synnyttämä raivo kiehuu Judyn (Edi Patterson) ihon alla. Kun Judy saa raivarin, kaikki saavat ympäri korvia.
Kaikki tietävät, että Kelvin (Adam DeVine) on homoseksuaali, mutta koska uskonnollisissa piireissä homoutta ei esiinny, Kelvin ja Keefe (Tony Cavalero) ovat niin syvällä kaapissa, etteivät he edes tiedä olevansa kaapissa. Eli Gemstonen kolme lasta ovat itse asiassa kuin Pyhä Kolminaisuus: Jesse on isä, iltatähti Kelvin on poika ja kauniisti laulava Judy on pyhä henki.
Oman osuutensa soppaan tuovat vaaleanpunaisia röyhelöpaitoja rakastava Judyn poikaystävä – ja myöhemmin aviopuoliso – BJ (Tim Baltz), Jessen räyhäkkäästi vastavirtaan uivat lapset sekä heidän enonsa Baby Billy (Walton Goggins), jolla on paljon ideoita ja voimakas vietti rikastua.
* *
Ensimmäisen kauden kantava juoni on kiristys. Demonimaskeihin pukeutunut kolmikko uhkaa julkaista videon, jossa Jesse viettää iltaa kirkon bändin jäsenten kanssa kokaiinin ja prostituoitujen parissa. Toisella kaudella jälkikasvutrio haluaa syrjäyttää isänsä kirkon johtopaikalta ja astua itse esiintymislavan eturiviin. Elin menneisyys paljastuu, eikä se ole kovin kaunis.
Kolmoskaudella mukaan astuvat Elin siskon May-Mayn (Kristen Johnston) perhe Montgomeryt. Baby Billy tahtoo oman raamattuvisansa televisioon – ”Baby Billy’s Bible Bonkers” on lause, joka jää kolmoskaudelta päähän soimaan. Myös viattomuudessaan hölmöistä uskonnollisista ralleista muodostuu kausien aikana helposti korvamatoja.
Kuten komedian lajityyppiin kuuluu, jokainen kausi alkaa sillä, että kaikki ovat mitä pahimmalla tavalla toistensa kurkussa, mutta lopussa asiat sovitaan lämminhenkisen perhesarjan tyyliin. Kunnes uusi kausi taas koittaa.
Petri Hänninen
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Tylsästi kunniaväkivallasta – arviossa norjalainen dokumenttisarja Kunnia
TELEVISIO | Norjalaisessa dokumenttisarjassa kerrotaan niin sanotusta kunniaväkivallasta, jonka uhreiksi joutuvat useimmiten maahanmuuttajataustaiset naiset.
Kantri soi ja veri lentää – Jonathan Nolanin Fallout-tv-sarja on sukua Speden hiekkakuoppalänkkäreille
TELEVISIO | Fallout-tv-sarja on kepeää tieteisseikkailua, jossa elävät kuolleet ja haarniskoidut ristiritarit mahtuvat sulassa sovussa samaan tarinaan.
Neljä jaksoa laadukasta brittijännitystä – arviossa Koodinimi kuusi neljä
TELEVISIO | Skotlantiin sijoittuvan sarjan juoni keskittyy rikoskonstaapelin ja tämän vaimon tyttären Olivian katoamiseen. Pian siepataan toinenkin tyttö, oikeusministerin tytär.
Ruotsalainen Painkiller-sarja näyttää maan pitkän historian monikulttuurisena maana
TELEVISIO | Riemastuttavat päähenkilöt, ensiluokkaisen hyvät näyttelijät ja omintakeinen huumori ovat ruotsalaisen Painkiller-sarjan tukijalat.