Kuvat: Kraft Ink
SARJAKUVA | Nuoren tytön kasvutarina keskellä 1930-luvun Yhdysvaltain Keskilännen Dust Bowl-kuivuuskautta vangitsee Eeva Meltion näyttävässä sarjakuvassa.
”Öljynporaustornin mustaama hiekanruskea maisema kannen karkeakankaisine pintoineen luo heti wau-efektin.”
ARVOSTELU
Eeva Meltio: Hiekka
- Kraft Ink, 2024.
- 224 sivua.
Helsinkiläinen sarjakuvapiirtäjä, kuvittaja ja graafikko Eeva Meltio julkaisi debyyttisarjakuva-albuminsa Pedot vuonna 2015 Asema kustannuksen kautta. Nyt Meltio sukeltaa 1930-luvun Yhdysvaltain keskilännen kymmenen vuotta kestäneeseen kuivuuskauteen Dust Bowliin hiekkamyrskyineen ja niistä aiheutuneeseen ahdinkoon.
Hiekan (Kraft Ink, 2024) keskiössä on nykyihmisen silmin huuhaalta vaikuttava sateentekemisen perinne ja nuoren tytön Oliven (tai Ollien) kasvutarina aikakauden keskellä, tytöltä tai naiselta odotettuine roolipaineineen aikana, jolloin kaikilla on vaikeaa eikä ennen elämää määrittänyt maanviljelys enää elätä.
Aikakauden myllerrys saa tarinassa alkunsa sateentekijän vierailusta, vaikkei se itse kuivuutta aiheutakaan. Ollien perheelle mikään ei kuitenkaan ole sen jälkeen entisensä. Ollien elämä naiseksi syntyneenä mekaanisesti lahjakkaana ja ”vääristä asioista” kiinnostuneena ihmisenä ilman tragedian hajottaman perheen tukea on raskasta. Yhteiskunnan koodin mukaan pitäisi tavata se oikea, rakentaa koti ja synnyttää lapsia, eikä toteuttaa omia toiveitaan tai vastata oman menneisyyden kysymyksiin. Paine ajaa Ollien uudestaan sateentekijän pakeille ja lisää haaveita katoaa hiekkamyrskyn peittoon.
Kuivuuskauden aiheuttama puute ja rakennemuutos on ilmastonmuutoksen myötä entistäkin ajankohtaisempi aihe, ja Hiekassa Meltio kuvaa kohta sadan vuoden takaista murrosta hienosti ihmisten arkisen selviytymisen kautta. Uusia alkuja löytyy ja oma paikkakin ehkä, mutta isompien haasteiden kohdalla yksi ihminen ei voi luoda ihmeitä, vain tehdä parhaansa ja sinnitellä.
* *
Ensimmäiseksi Hiekassa ihastuttaa sen ulkoasu. Öljynporaustornin mustaama hiekanruskea maisema kannen karkeakankaisine pintoineen luo heti wau-efektin. Traagisesti alkava ja vaikeamman kautta käyvä selviytyjän tarina saa hienot puitteet kulmikkaan suippoposkisista hahmoista ja pelkistetyn harmaanruskeista sävyistä. Erilaiset vippaskonstit ja huuhaa-uskomukset eivät ratkaise kaikkia ongelmia sen paremmin kuin kehittyvä tiedekään. Aikakauden niukkuus näkyy.
Ajankuva on hienosti ja yksityiskohtaisesti toteutettu. Taiton kiireetön rauha antaa teemaan sopivasti tilaa avaralle hiekkaiselle tasangolle ja loputtomien öljyrekkojen nostattamalle pölypilvelle. Ollien ajattoman tuntuinen kasvutarina tempaa mukaansa ja pitää otteessaan alusta loppuun. Hiekka on yksi kuluvan vuoden komeimpia kotimaisia sarjakuvakokonaisuuksia.
Ilkka Valpasvuo
* *
♦️ PIENI TUKI, ISO APU ♦️
Tilaatko joskus kirjan tai äänikirjan verkosta? Löydät ostoslinkkejä jokaisesta Kulttuuritoimituksen kirjakritiikistä. Niistä tehdyistä ostoksista Kulttuuritoimitus saa pienen siivun, joka auttaa ylläpitämään sivustoa.
Myös nämä saattavat kiinnostaa sinua
Musta ratsastaja hurmaa ja pelastaa rajaseudun neidot – arviossa José Luis Salinasin Cisco Kid
SARJAKUVA | 1950-lukuisten sanomalehtisarjakuvien viimeistelty piirrosjälki ihastuttaa. Juonikaava on turhan kliseinen.
Judge Dreddin sanomalehtistrippien kokoelma on tutustumisen arvoinen – arviossa Kuoleman morsian
SARJAKUVA | Judge Dreddin ylikansoitetussa dystopiassa ihmisten epätoivo ja tyhmyys pitävät tuomarit kiireisinä.
Kalevalaiset myytit vastaan rohkea tyttö – arviossa Vaarallinen uni
SARJAKUVA | Miila Westinin Myyttiset-sarjakuvaromaanin toinen osa vie 10-vuotiaan Eevin jälleen vastakkain Louhen kanssa.
Anna Härmälän Sinkkumutsi-sarjakuvaromaani on raadollinen ja riemastuttava kuvaus vauva-arjesta
SARJAKUVA | Sinkkumutsi-kirja on kaunis esine: tyylikkäät kuvat ja vaihtuvat värimaailmat ovat ilo silmälle. Mutta kyseessä ei ole mikään moni kakku päältä kaunis ‑ilmiö – myös tarina toimii.